Aktionsforskning

Aktionsforskning är ämnat för att göra direkta förändringar i det verkliga livet. Fokus ligger på att att lösa problem i till exempel organisationer eller på arbetsplatser. Aktionsforskningen rör sig i cykler, reflektioner från en aktion tas med i planeringen för att sedan implementeras vid nästa tillfälle (se bild). Det är också viktigt med riktiga deltagare, som faktiskt utför den process som forskningen gäller.

Praktiska inslag
En central del av aktionsforskning är de praktiska inslagen. Dels är de problemen som ska lösas vara praktiska, men även själva forskningen ska vara naturligt praktisk. Detta innebär alltså att aktionerna och deltagarna är väl integrerade i forskningen, till skillnad från annan forskning där det ofta är två separata steg.

Förändring
Förändring anses vara en viktig del av aktionsforskning, dels eftersom det är ett sätt att lösa de problem som uppstår, men också ett sätt att upptäcka mer om det fenomen som studeras. Förändring anses snarare vara en förbättrande faktor i sig själv, mer än det är något som tillämpas i efterhand.

Att arbeta i cykler
Som det går att se i ovan nämnda bild är en stor del av det som utmärker aktionsforskning just användandet av den cykliska processen. Det som är viktigt att tänka på när man arbetar i cykler är dels att forskningen ger feedback direkt in i det praktiska arbetet, och dels att processen sker löpande. Det kan dock vara svårt för mindre studier att kunna få tillräcklig finansiering för att en längre cykel ska kunna pågå, ofta sker bara en cykel.

Deltagande i forskningsprocessen
För aktionsforskningen är deltagarna en central del, eftersom de krävs för att de ska kunna gå att genomföra en studie. En deltagare måste alltså vara en person som utövar det forskningen rör. Deltagaren räknas inte heller bara som en deltagare, utan även som en likvärdig partner i forskningen. I vissa fall kan det till och med vara deltagaren som initierar studien, och på det sättet kan man anse att aktionsforskning är deltagardriven.

Etik
Ett distinkt problem med aktionsforskning är att forskningen ofta påverkar även de som inte deltar i studien. Forskningsdeltagarna är inte helt isolerade från kollergor och kunder, därför är det ofta oundvikligt att fördringar som görs efter en studie påverkar fler än deltaren/deltagarna. Det är därför också viktigt att definiera var forskningens gräns går för insamlande av data, fokus kan till exempel ligga på att få korrekta tillstånd från alla inblandade, att låta personer vara anonyma och att konfidentialitet upprätthålls.

Fördelar
Deltagarnas inlytande i processen kan göra studien mer demokratisk och anpassad efter behoven. Detta till stor del på grund av den kunskapen som deltagarna ofta besitter. Det här även stora fördelar i form av att deltagarna kan dra nytta av de resultat som kommer utav studien. Aktionsforskning behandlar praktiska problem på ett funktionellt sätt, något som många andra samhällsvetenskapliga metoder har problem med. En annan postitiv egenskap är att den konternuerliga cykeln som aktionsforskning bygger på har direkta, positiva effekter på den plats där den appliceras.

Nackdelar
En negativ egenskap som aktionsforskningen har är att det kan vara svårt att hitta personer som kan delta praktiskt, eftersom det krävs att det ska vara enväl lämpad grupp människor som går att dra slutsatser och göra generaliseringar utifrån. Det går inte heller att ha full kontroll över den plats som studien görs på. Yttre faktorer och andra variabler gör testmiljön svår att manipulera för forskaren. Detta efterson studien anapass efter en redan existerande situation, istället för tvärt om.

Exempel på studie
Jan Håkansson har studerat hur skolpersonalens lärande konstitueras i förhållande till tre olika reformsprocesser under perioden 1999-2004, samt att ur ett lärandeperspektiv analysera reformambitionerna i form av policy på nationell nivå. Syftet med studien var “att bidra till en fördjupad förståelse av förhållandet mellan policy och praktik med avseende på det lärande bland skolpersonal som konstitueras i policy och i de praktiska kontexter som studeras”. Håkansson använde sig av samlade in data genom att lyssna på samtal och möten som genomförts. Utgångspunkten har dock inte varit att just samla data, utan att få deltagarna att diskutera de frågeställningar som rör den praktiska verksamheten. Håkansson anser att denna metod gör intervjun till mer än en datainsamlingsmetod, utan också ett helhetsgrepp som passar den här studien. Dessa intervjuer producerade kvalitativa resultat som gav skolan som organisation en kunskap om förhållandet mellan policy och praktik.